12 февруари 1938 г. 16 години от фашистката ера.
Когато баща ми е бил на 20 години, той се преместил от Милано в Рим,
където отворил нашия магазин,
на мястото на шивашка работилница, основана от моят пра-прадядо,
който се казвал Пиетро Мелкиори, като мен.
Магазинът на г-н Леоне, бащата на Леле,
продава само готови облекла.
Работи от 2 години, когато г-н Леоне
напуснал магазина за платове и подплати на братята си
и се преместил в магазина до нас.
Ало, ало!
Ало? Тук е командването на радио-патрула.
Ти ли свиркаше? Какво искаш?
Имам въпрос по история.
Агрипа ли е изнесъл, пред плебеите, речта за корема,
победил Помпей и построил Пантеона?
Не, това са двама различни Агрипа. Агрипа първи, за корема говори,
а който е победил Помпей, е построил мавзолей.
Разбрах. Първи-говори, Помпей-мавзолей.
Така няма да го забравиш.
В ролите: ДИЕГО АБАТАНТУОНО СЕРДЖО КАСТЕЛИТО
ЖЕРАР ДЕПАРДЬО
НЕЛОЯЛНА КОНКУРЕНЦИЯ
Сценарий: ФУРИО СКАРПЕЛИ
Музика АРМАНДО ТРОВАДЖОЛИ
Оператор ФРАНКО ДИ ДЖАКОМО
Режисьор ЕТОРЕ СКОЛА
Видя ли, нашият съсед пак го е направил!
Паразит! Дори е откраднал нашите надписи. Иди и виж!
''МЪЖКО ОБЛЕКЛО'' ''... СЪЩО И ДЕТСКО''
Благодаря много. Пак заповядайте.
Моля те, махни този надпис, веднага!
Кой надпис?
Този, на който пише ''също''. - Защо?
Защото, не можеш да пишеш думата ''също'', с три точки преди нея.
Трябва да махна трите точки ли? - Не, думата ''също''.
Тя се възползва от моя надпис ''Мъжко облекло''.
Ако аз затворя малко капака, твоето ''също'', няма да има смисъл.
Чудесно! Затвори го! Хубава идея!
Пепино.
Пепино. Кафето! Четири часа е.
Вече! Не съм мигнал.
Съсипан съм, Маргарита. Съсипан съм.
Единственото време, когато се чувствам малко по-добре,
е рано сутрин, когато се събудя.
Кога изобщо се събуждаш рано? - Добре, когато се събудя.
Има един момент на полумрак, когато умът е объркан
и дори не знам кой съм аз? Това е наистина хубав момент.
След това си спомням кой съм и се самосъжалявам.
Пепино, не се измъчвай.
Знаеш ли какъв е горчивия парадокс? - Не, какъв е?
Малък съм, но все преча.
Не каза ли, че има възможност да започнеш работа?
Да, но има конкурс. - А, много добре.
Но сме 30 кандидати.
Как да се подготвя, в това състояние на духа?
Маргарита, нося огромен товар. - За какво е конкурса?
Учител по танци: бална зала и приемна.
Процент от новите регистрации, почасово, от 8 вечерта до полунощ.
Двамата ми чичовци са толкова различни,
че изглежда невъзможно, да имат един и същ племенник - мен.
Вуйчо Пепино е брат на майка ми. Той е смешен и не обича да работи,
но танцува много добре.
Чичо Анджело, който е брат на баща ми, е гимназиален учител.
Понякога идва в магазина на баща ми следобед
и поправя домашните работи на учениците с червен и син молив.
Когато от молива остане съвсем малко, той ми го дава.
Тук е по-спокойно от къщата му с приказливата леля Мария,
три дъщери, една тъща и две кучета.
Понякога той и татко си говорят, понякога мълчат.
Само чуй този деветокласник:
''Древните римляни от италиански произход, завладели Империята
по волята на техния Дуче,
както ние днес, за което целият свят ни завижда''.
Пет за това как пише, минус пет за това което мисли, равно на нула!
Да, нула!
Не обсъждам стила, но мисълта беше доста ясна.
Не виждаш ли, че проклетият режим, уби критичността на цялата страна?
Какво прави хората идиоти? Даже децата са помпозни.
Къде изчезна иронията?
Защо питаш мен? Не знам. - Ти никога, нищо не знаеш.
Мъртва е? - Кой?
Иронията.
Мисля, че има много вицове за Дуче. - Това не е ирония.
Смееш се, за да не плачеш.
Ваше Превъзходителство. - Добър ден, уважаеми!
Много добре изглеждате. Влезте. - Сакото Ви е готово.
Габардинът Ви също пристигна.
От най-добро качество. Любимият плат на Принца на Уелс.
Не давам пукнат грош за предпочитанията на Принца на Уелс.
Той е не само британец, а и добре известен педераст.
Разбира се. Всъщност, думата габардин идва от Габардела,
който е римски шивач от 19 век.
Всичко велико и красиво продължава да принадлежи на Рим.
И на околностите му.
Може ли после да пробваме панталоните?
Внимавай. Знаеш ли, кой е той? - Да. Някой, от когото да се пазиш.
Маурицио Тоти Бастоки. Италиански академик.
Много известен. Забележителен ум. Учителят на това поколение.
Чуй този ученик от 12 клас. Знаел ли си, че:
''Волтер е бил дребен философ и неграмотен наемен драскач''?
Кажи ми го по-късно.
Извинявай, както винаги те поставям в неудобно положение. Ще си мълча.
Не трябва да мълчиш. Просто, говори по-тихо.
Кой ти каза за произхода на габардина?
Всеки го знае. Обща култура. - Как не. Измисли го, както винаги.
Габардела, обща култура.
Рядко съм виждал сако, да стои така добре на първа проба.
Само да се нагласят 2-3 неща. - Невъзможно е, просто невъзможно.
Нула! Абсолютно!
Две копчета. Закопчава се горното. Моделът на Дука на Аоста. Върхът!
Искате ли да влезем? Заповядайте.
Ах, око на експерт! Току-що докараха тези обувки.
Испанска кожа, английски кройка, италианска изработка. Върхът!
Тук е пробната, има и огледало. - Благодаря.
Татко! Сакото! - Да, да.
Имаме собствено шивашко ателие, ако се налага поправка.
Виждате ли, колко строен изглежда?
Съпругът ли е центъра на вниманието? А съпругата му?
Джудита, искаме да пробваме нашите Бембергови болера.
Да, веднага. - Заповядайте.
Госпожо, не се притеснявайте.
Не мислиш ли, че раменете са малко твърди?
Въобще не. Дори напротив. Не. Не, не. Вижте.
Рамене по-меки от тези? Къде ще ги намерите?
Не беше едно момиче, а Сузана...
Добър ден, г-жа Мелкиори. - Добър ден.
И се събудих много развълнувана.
Джудита, Кончета. - Добър ден, госпожо.
Забелязахте ли? Уличният метач закъсня тази сутрин.
Да, права сте.
Добре, приятна работа. Довиждане. - Довиждане.
Толкова е мила. - Щом ти така казваш.
Тя искаше да каже, че пак трябва да измия стълбището.
Ах, така ли?
Качественото трико има вертикален мъх.
Ако мъхът е хоризонтален, качеството е лошо,
защото е гладено на валяк. Това е, което знам. Не е много.
Върша си работата възможно най-добре, с честна отдаденост.
Но, за Бога, онзи ден те чух, да говориш за ''Корвоазие''.
Корбюзие. - Какво е ''Корбюзие''?
Няма нищо, един архитект. - Аз мислех, че е коняк.
Татко, трябва да вървя, имам изпит. - По какво?
''Основни елементи на градоустройственото планиране''
Успех! - Надявам се.
Татко,
знаеш, че няма професии, които са по-благородни от другите.
Факт са и думите на един известен английски историк:
''Поддържането на навика, влияе на общественото мислене''.
Наистина ли? - Честно!
Доволен съм. Човек не може да знае всичко.
Но е добре да знае, повече.
Доволен съм.
Това е похвално, Паолино. Гордеем се с теб.
Довиждане, сине успех!
Много добре!
Давай сега! Още малко. Много добре! Превъзходно!
Каква палавница е това момиче! Браво!
Хайде!
По-живо!
А сега по-нежно, по-нежно.
Танцово, мисли си за валс. Хайде!
Сега успокой.
Много добре. Сега, поеми нагоре, по-смело!
По-бързо!
Много добре!
Хайде! По-бързо сега.
Стигаме на върха.
По-смело, почти стигнахме, по-бързо. Точно така!
Когато учителят падна, само аз се разтревожих за него.
Останалите - не. Очевидно, той често припада по време на урок.
Киарета донесе табла с банички и той изведнъж се почувства добре.
Здравей, Сузана. - Здравей.
Сузана.
Това е от Паоло.
Има пощенска картичка и проспект за Вас. Да ги дам ли на госпожата?
Да, благодаря.
Харесва ми този раиран плат. - Хубав е, нали?
Нека да поразгледаме.
Добър ден. - Господинът нуждае ли се от нещо?
Искаме да погледнем. - Заповядайте.
Какво ще кажеш, за по чаша вино? Имаш ли минута?
Даже две. - Да вървим, тогава.
Ние излизаме. Ще се върнем скоро.
И шапка ли? Господи!
Добър ден. - Г-н Леоне.
Анджелоне.
Пак съм напълнял. Вече не мога да го закопчея.
Ако ми го оставиш, ще го отпусна. - Не си струва.
Ти вече два пъти го отпуска. - Да ти направя ли ново?
За какво ми е ново сако? Какво ще пием?
Както обикновено, бяло шампанско. - Още ли го харесваш?
Да, защо? - Много е сладко.
Беше любимото на татко, помниш ли? Здравей.
Той ни караше да го опитваме при всяка възможност, а аз го изплювах.
Внимавайте за стъпалото. Добър ден.
Довиждане. - Приятен ден.
Кой е този? - Чужденец. Поляк или литванец.
Казват, че е граф. - Той ли го казва?
Не, другите. - Тогава, може и да е вярно.
Скъпи, не съм ровила из нещата ти. Намерих го под леглото, като метох.
Бъди по-прибран, но не това имам пред вид.
Да, нека да стигнем до това, което имаш предвид.
Тя определено е хубава, посещава консерваторията, но...
Има две ''но''. Първо:
Веднъж направен, компромисът е завинаги.
Не искам баща ти и другия търговец на дрехи пак да се карат.
Второ. Колко хубави момичета, с повече класа и повече пари
са готови да се влюбят в теб и ти в тях?
Паоло! Паоло!
Аз говоря, а ти се потапяш?
Не мамо, чух всичко. - Повтори.
Тя определено е хубава, посещава консерваторията, но...
И после? - Какво после?
Какъв идиот!
Любими. Днес, по време на изпита в консерваторията,
свирих соната само за теб.
Пред всички музиканти и учители. Не бях нервна,
а просто влюбена. Бяхме съвсем сами, аз, ти и лунната соната.
Изпитът ми мина много добре, благодарение на теб.
Надявам се, че няколко ноти от тази соната и моята душа,
са стигнали до теб. За винаги твоя.
Не спиш ли? - Спях, ти ме събуди.
Не, не беше заспал.
Ти също. За какво мислиш?
За Паоло.
Нищо, аз просто съм майка.
Децата растат. Те имат нови идеи, женят се.
А ти? За какво мислиш?
Този месец сме направили 25% по-малко.
Кой ще се жени?
Ако това ще помогне, ще се откажа от новия шал, който бях поръчала.
Това не е проблем. Виновен е другият търговец.
Знаеш ли, какво има наглостта, да каже на клиентка, пред магазина?
Беше й продал евтино палто и на излизане й каза:
''Изглеждате великолепно, направо като сън''.
Сигурно трябваше да добавя: ''Надявам се, да не се събудите''.
''Духът на стълбището''. - Какво?
Французите наричат, ''Духът на стълбището'',
когато се сетиш по-късно за правилния отговор.
Защо го наричат така?
Защото се сещаш какво да кажеш, след като излезеш на стълбището.
Наистина ли? Доволен съм.
Знаеш ли, това не е комплимент.
Ще му дам да се разбере
на този търговец.
Дуче ли е построил фонтана на Треви?
Не, той не е направил всичко. Някои неща са били там.
Дядо, може ли да си вземем печена круша?
Да, две.
Не, фонтанът Треви е малко по-стар. Архитектът Никола Салви
го е построил преди 200 години. - Благодаря.
Заповядайте. - Да тръгваме.
А сега да посетим графа. - Печени круши!
Моят приятел Валдбран Тройберг.
Не го наричай ''Тик-Так''. Не му харесва.
Печени круши!
Здравей, Тик-Так. Как си?
Добре. Супер добре.
Добро здраве, много работа. Затова, твоят часовник не е поправен.
Запознайте се, с най-неточния часовникар на света.
Дядо казва, че ти имаш най-малкия магазин в света.
Най-малкият? Най-големият в света. Какво друго ми трябва?
По-добре кибритена кутийка, във вашата прекрасна страна,
отколкото голям магазин във Вилнюс. - Е, да.
Приятелят ми - графа, е имал голям магазин за часовници в страната си
и ценна колекция от старинни часовници,
Но по-късно, всичко е било унищожено.
Кой го е унищожил? - Ами, онези...
Без груби думи пред децата! - Да кажем - диви зверове!
Не е нужно да обиждаме животните.
Чудесно е!
Какво щастие за вас, г-н Леле, г- н Пиетро, че сте римляни.
Ако имахме вашето слънце, в нашите нещастни страни,
може би, нямаше да съществува толкова много жестокост.
Според вас чужденците, щом има слънце, всичко е хубаво. Рай!
Чувал ли си някога за оста Рим - Берлин?
Никога ли не си чувал, какво се говори за италианците?
Те подписват пактове, но не ги спазват. Не играят по правилата.
Даже, когато играят на карти. Не го намирам за неморално.
Бъди лоялен само с този, който е лоялен. Това е италианският начин.
Мисля, че така трябва да бъде. Затова аз съм щастлив тук,
в моя огромен, необятен магазин!
Типичен, безотговорен, еврейски хумор. Притеснявам се за тях.
Деца, вашият дядо Матиа е черногледец.
Той вижда навсякъде катастрофи. Песимист!
Глупак! Дъртак! Глупак!
Какъв е този език? - Език, който не смекчава думите.
Какво каза? - Няма значение. Довиждане.
Довиждане. Довиждане, деца. - Довиждане.
Приятна вечер, Ваше превъзходителство.
Сега ще го завъртим три четвърти.
Така ли? - Така.
ГОЛЯМО НАМАЛЕНИЕ
А това?
Не. - Твърде много, а?
Сега започваме да слагаме...
Драпирано така? - Да, ще изляза да го видя.
ВСИЧКИ НА МОРЕ
Добър вечер. - Добър вечер.
Татко и г-н Леоне имаха кратко примирие,
но това беше само затишие пред буря,
както знаехме ние, читателите на Емилио Салгари.
Аз и Леле нарекохме последния сблъсък ''Битката на моретата''.
Моля, господа. Заповядайте! Имаме всички размери.
Моля, госпожата с детето. Влизайте всички.
Вход свободен. Моля, заповядайте.
...РАДВАЙТЕ СЕ НА ЧИСТИТЕ ВЪЛНИ
Влезте, пипнете, пробвайте и купете. Защо да ходите другаде?
Как сте. Всичко наред ли е? Госпожата вътре ли е?
Влезте, пипнете...
Ти ме използваш! Ти си присвояваш инициативата ми!
Ти ми вредиш! Този надпис краде клиентите ми!
Съгласен съм. - Благодаря, господине.
Моля. - Знам.
Не! Ти си този, който вреди на мен, с тази ранна пролетна разпродажба.
Това е против правилата на търговията, не е ли така?
Ти се опитваш да ме съсипеш! Ясно ли е?
Не трябва да съсипвам никого. Имам собствени, лоялни клиенти.
Толкова лоялни, че е достатъчен един надпис, за да сменят магазина.
Така ли? - Така.
Предупреден си!
Всички на море! Радвайте се на чистите вълни! Влезте, господине!
Радвайте се на вълните! Неща за баня и след баня! Никъде другаде!
Проблемът не е в надписите.
Той не познава стила на професията. По дяволите! Това трябваше да кажа!
Нашият надпис изглежда по-ярък, по-хубав.
Не съм сигурна. - Ние дори имаме морски бриз.
Да, но как да ти кажа?
Надписът на г-н Умберто е по-елегантен, по-шик!
Шик? - Хубавата Суламита.
Имам я, Арамис? - Има го.
Знаеш ли, че Драгонети е намерил малкия пръст на жестокия Саладин.
Щастливец.
Вземи този Арлекин. Аз имам два. - Благодаря.
Хайде, деца.
Минете напред, има място. Билети, моля. Потегляме!
Потегляме! - Какво правиш?
Боли ли те, съкровище?
Гарван! Той е използвач, по-лош и от гарван.
Той ще ни съсипе. Няма нищо смешно.
Той е пренаредил витрината си през нощта.
Така направи и ти, татко.
Аз го направих, защото съм сам! - Извинявай.
Сам! Сам! Разреши ми, да го кажа! Сам!
Брат ми преподава, жена ми чете, синът ми учи,
шуреят ми танцува, а Умберто работи.
Танцът е психологическо бягство. За съжаление, никога не го изучих.
Ако искаш, бих могъл да ти помогна, Умберто.
Махни се от касата! Махни се от тази каса! Махай се.
На Умберто му омръзна. Умберто също иска да учи.
Тогава да видим, кой ще тегли колата.
Никой не ми помага, никой не си помръдва пръста!
Вярвах, че помагам, г-н Умберто. - Недостатъчно.
Виждаш ли ги тях? Те са колектив, работят заедно и са безжалостни.
Вас не ви е грижа. Върви да пазаруваш, хайде, хайде!
Не ви интересува! Първият минувач, ще помогне повече от всички вас.
Първият минувач!
Хей, ти!
Ела.
Искаш ли да си продавач?
Колко се плаща? - Ах, най-после, един земен човек.
15 лири на седмица. - Ако кажа 16?
Аз ще кажа 1 4. - Не съм казал нищо. Уговорено!
Аз съм Игнацио Паскуинели или Игнацието накратко.
Работя неуморно, родители неизвестни,
бърза доставка с моята мощна Мазерати.
Само се шегувам!
Какво е плат?
Това е, това е материя.
Изтъкан е от растителни влакна, като лен, коноп, памук,
или от животински - като вълна и коприна; или изкуствена коприна.
Платът варира според теглото, дебелината, вътъка, плътността.
Може да бъде изработен, като плетени материи,
или в различни мотиви, десени, цветове,
на стан, на машина или каландър. Какво е каландър?
Каландърът е преса, която прави индустриалните тъкани - меки.
Качествените платове се делят на... добре, стига.
Г- н Умберто! Аз съм най-големият Ви почитател.
Днес следобед, бабата на Леле беше у тях, за 80-ия й рожден ден.
За празника дойдоха всички роднини, лели, чичовци, братовчеди
аз също бях поканен.
Вдовица съм от 18 години, а ти - от 9.
Бети овдовя преди 5 одини. Йосиф почина през 1933 г.
Само бедната Джудита още не е вдовица.
Трябва да имаш търпение. - За теб не може, ти си диабетик.
Значи, трябва да внимавам, да не ми падне захарта.
Благодаря. - Заповядай.
Благодаря.
Не татко, знаеш, че не бива.
Казахме, че няма да говорим за децата. - Ммм, вкусно!
Тишина, моля! Внучката ще ни посвири.
Внучката, друг път! Самата тя иска да се покаже.
Ах, каква веселба! Каква бодра музика!
Бабо, дядо е прав.
Никога преди не съм виждал баба да свири на цигулка.
Свършихте ли?
Ето го, идва!
Готови ли сте?
Пиетручо.
Какво искаш?
Дай го на Паоло!
Имам едно и за теб.
Къде го сложих?
Ето го.
Чувствам се като пощальон.
Четох едно от писмата. Какви глупости пише Паоло!
''Сузана, моя любов, когато сутрин видя лицето ти на прозореца,
това е най-радостния момент в живота ми. Вечно твой. Паоло''.
Говори италианското радио.
Коментари от военния парад, в чест на посещението на Фюрера.
А сега, се включваме директно от тържествата.
Днес, чичо Пепино направи своята най-голяма грешка, като шурей.
Купи готов костюм от магазина на г-н Леоне.
Свали този панталон! - Остави ме!
Казах ти да го свалиш! - Ще го скъсаш!
В моя дом няма да влезе конфекция! - Ти си виновен!
Той отказа да ми ушие костюм за бала!
Истина е!
Слушай! Той подкрепя конкуренцията с моите пари!
Брат ти е не е само некадърник и мързеливец, а и предател!
Ти си змия в пазвата ми! Ела тук! - Маргарита, намеси се!
Успокойте се, днес е национален празник.
Пусни ме! Не ме докосвай! - Дай ми сакото!
Дай ми това сако!
Звяр! - Палячо!
Маргарита, кой е жертвата? Кой е палачът?
Аз печеля.
Вземи си го! - Защо? Платено е.
Не го искаме!
Не приемаме, продадена стока, особено, ако е поправяна за клиент.
Подпълнихме раменете и стеснихме панталона.
Господинът е прав.
Когато си продал на този готованец костюма, е трябвало да знаеш,
че би могъл да засегнеш честта на този господин. Върни му парите!
Не това е същността.
Напротив, татко е прав, татко знае, кое е най-добре.
Ето, 280 лири. Моите извинения.
Задръж си парите, дано да си купиш лекарства с тях,
но не ти разрешавам да наричаш шурея ми готованец!
Ами, защо не го оставиш да си купи, каквото иска и откъдето иска?
Защото, това са моите пари. - Ти си противоречиш.
Мир и доброжелателство. Ти си противоречието!
Като нямаш думи, кажи първото нещо, което ти дойде на ум.
Знаеш ли кои правят това? Лудите глави го правят.
Кой е луда глава? Мери си езика, разбра ли!
Ето, вземи си парите и се махай!
Ставаш много смел!
Мошеник!
Кой е мошеник? - Ти!
Махай се от тук!
Не ме докосвай! Предупреждавам те, ставам като разярен бик.
Ти си говедо! Спекулант!
Дългоноско! - Ненаситник!
Ти си ненаситник! - Безделник!
Римлянин, римлянин! - Гардероб!
Римлянин!
Така боли! - Предай се!
Ти се предай! - Татко, татко!
Какво правите? - Той иска да командва магазина ми.
Татко, не се прави на задник.
Да татко, не се прави на, както каза Паоло.
Евреинът си остава евреин.
Евреин ли? Така ли?
Кога ще ни освободите? - Когато Хитлер си отиде.
А той кога ще си отиде? - Когато иска.
Защо сме арестувани?
Вие сте задържани, като превантивна мярка.
Ох извинявай, аз мислех, че сме арестувани.
Това гостната ли е?
Поведението ви... Влез!
Скандалното ви поведение смущава общественият ред.
А това е особено сериозно, в този ден на национална гордост,
белязан от посещението на вожда на приятелска страна.
Господа Мелкиори и Дела Рока, ще ви кажа честно,
Аз няма да ви заключа, само защото не сте били хванати да се биете,
тъй като, районният полицай е дошъл твърде късно.
Но господин комисар, вашият заместник г-н Спалуто,
ми нареди да охранявам, докато събира доказателства
в книжарница ''Паравия''.
Ах, да. Разбира се!
Вътрешно министерство нареди, незабавна конфискация
в цялата страна и задморските владения,
на книгата ''Черна любов'', от Мария Волпи, с псевдоним Мура
илюстрирана от Ду... Дудович.
Любовна история за негър и италианско момиче.
Книга, която обижда националното достойнство.
Недопустимо в страна, която има империя в Африка.
И този боклук е бил издаден. - Недопустимо, господине.
Както казахте, обижда националното достойнство.
Трамонтана, Лаосеи, свободни сте! - На вашите заповеди.
Вие, също можете да си вървите.
Не, Вие останете за момент!
Г- н Мелкиори, искам да Ви попитам: в случая между двама ви,
различието в мненията ви, беше ли провокирано от нещо повече
от търговско съперничество?
С други думи,
съществува ли определена причина,
свързана с различия в расовия произход.
Тази институция би се чувствала задължена,
да защити, на всяка цена, който и да е от вас,
с недвусмислен исторически италиански произход.
Разбирате ме, нали?
Ако имате някаква поверителна информация,
някоя важна подробност в това отношение,
попълнете въпросника на Дирекция на Полицията и го върнете утре.
Аз нямам никакви допълнителни подробности по случая.
Не Ви разбирам, но както искате. Довиждане.
Довиждане.
Здравей, Бочио. - Здравей, Нияпе.
Как е? - Няма оплаквания.
Най-после, лятната ваканция дойде.
Веднага щом свърши училището,
аз и Леле трябваше да заминем за лагера ''Дукс'',
но тази година, г-н Леоне не искаше да пусне Леле,
а на мен не ми се ходи сам.
Ето я, идва! Внимавай да не те види!
В същност, е доста приятно, да си в града през лятото.
Чорапите й имат ръб отзад. - Такива са и на майка ми.
Това не е същото. - Прав си.
Когато дойдох тук за първи път с майка ми,
тя сложи капка парфюм на китката си
и даде на майка ми да я помирише, а после и на мен.
Аз затворих очи и се почуствах замаян.
Госпожица Матилде идва.
''Филм'' и ''Илюстровано кино'', моля.
Заповядайте, госпожице. Една лира и десет.
Благодаря.
Виж, получили са новия брой на ''Приключения''!
Може ли да видя, дали има приключенията на Чино и Франко?
Благодаря.
Чудесно! Чино и Франко се бият с канибалите върху скалата!
Деца, ще купувате ли? Ако не - тръгвайте.
РАСОВИ МЕРКИ В ДНЕВНИЯ РЕД НА КАБИНЕТА
''... забранява да упражняват, професиите: журналист,
лекар, адвокат, нотариус, строителен инженер, архитект,
преподавател в училищата, институтите и университетите.
Други ограничения и конфискация на имущество
ще бъде публикувани, в официалната преса''.
Добре, че не послушах баща ми.
Той искаше да стана доктор или адвокат.
Очаквах това да се случи, след визитата на Хитлер през април.
Добре, през май. Всички му се умилкваха.
Нямат ли мозъци? Развалено зеле, или картофени обелки има
в главата на този идиот Мусолини?
Развалено зеле и картофени обелки добре, но без имена.
Това е обществено заведение, недей да забравяш.
Г- н Бонавиля, добър вечер.
Очевидно, има изключения. - Така изглежда.
Ако си станал член на фашистката партия, преди 1924,
или си ветеран от кампанията ''Фиуме''.
Ура! Всички ще се спасим, ставайки членове! Момчета издигаме се.
Озари сърцата ни! В Италия правят закони, които не уважават.
Господинът има право, това е страна на изключенията,
както казвате: всичко е отлагане, омотаване, придумване.
Ние ли? За какво говори?
Бочоне, никакво вино за графа, съвсем е пиян.
Не, не съм.
Това, което казвам е, че в Италия всичко е възможно.
Например: искат да анулират разрешителното ми,
защото, съм имигрирал тук след 1919 година.
Трагедия ли е? Не, комична опера!
Аз дадох последния си златен часовник
на високопоставен служител на Вътрешно Министерство.
Той ще смени датата на влизане в паспорта ми.
Поне той така каза.
Ти какво мислиш? - Вярвам, че е възможно.
Ако питаш мен, откраднал е часовника, а ти си вън от бизнеса.
Мисля, че е възможно!
Заведението черпи.
Не се тревожи.
Както каза графът, всеки се оправя на края.
Ето го Леле! Леле и Пиетручо!
Влезте, влезте.
Елате тук! Седнете!
Разхождате ли се? - Приятелят ни е голям смешник.
Какво ще кажеш? - Живеем в лайнена страна.
Хей, казах без имена. - Ама лайно, име ли е?
Бочио, две лимонади за момчетата.
Това е мъжът й.
На кого? - На продавачката на парфюм.
За какво говорите? - За нищо.
Сънувах я миналата нощ. - Аз също. Ако той разбере!
Една капка и за теб. - Благодаря. Наздраве!
Наздраве! - Наздраве!
Не кръстосвайте! - Защо?
Добър вечер. Някой да е виждал сина ми?
Пиетручо, хайде в къщи, късно е. - Г-н Мелкиори, чаша бяло вино?
Не, благодаря, време е за вечеря.
Довиждане.
Довърши си лимонадата, кажи ''благодаря'' и си ела в къщи.
Да.
Приятна вечер на всички. - Приятна вечер.
Приятна вечер. - Приятна вечер.
Добре ли си? - Много добре.
Винаги казваш, че си много добре. - Значи, съм много добре.
Изглеждаш отпаднал. - Не съм отпаднал. Защо го казваш?
Ръката.
Дева Марийо, колко е тежък. - Почакай, а ако беше включен!
Какъв шут. - Внимавайте, завой.
Внимание, още един. - Не мога повече!
Достатъчно, това ще се съсири в стомаха му.
Игнацието! - Идвам.
Побързай, че тежи.
Помогни.
Така.
Внимавай с лампите, а? - Полека.
Това е.
Хей, какво има?
Хайде, това е само едно радио!
Очаквах с нетърпение ''Бохеми'' в петък.
Ами, аз ще ти го изпея.
Ако не се оглеждаш, те ще конфискуват и теб.
Сузана, излизам на разходка.
С пет лампи. - На кого му пука?
Подпиши тук.
Заели сме се да заличим,
от въпросната стена думите: ''само идиотите четат''.
Сложи го ей там! Мадза, напиши разписката.
Татко, защо си тук? Кой наглежда магазина?
Сузана е там.
Написа ли го?
Решихме, че е неуместно да отлепим
листовките от стените на някои сгради
с надпис: ''Тук живеят евреи'', като анонимен жест на одобрение,
на ограничителните мерки, взети тази година.
Къде живееш?
Фашистки привет. Подпис. Комисар Винченцо Колияни.
Добър ден, господине. Извинете ме, но имам един въпрос.
Защо трябва да предадем радиоапаратите си?
Защо евреите не могат да слушат радио?
Може би е виновно държавното радио. Може би предава подривни програми.
Или недостатъчно арийска музика? Искам обяснение.
При твоето положение, ти не можеш да искаш обяснение.
Аз искам обяснение. Аз имам това право,
като гражданин и като офицер, награждаван с медал за храброст,
за проявена изключителна смелост,
при операцията по време на земетресението, не благодаря,
в Месина през 1908 година!
Вие се опитвате да го превърнете в личен проблем.
Не аз съм написал закона.
''В ЗАЩИТА НА РАСАТА'' - Има висша власт,
над нас, обикновените пионки, които сме длъжни да се подчиним.
Ти това обяснение ли го наричаш?
Фактите са си факти. Вие крадете нашите радиоапарати.
Никой не краде нищо! Те са временно под възбрана.
А ''Четиримата мускетари''? Къде ще го слушаме с внука ми? Тук ли?
Тук в комисариата? - Това е положението.
Губиш ми времето, като приказки за радио-програмите. Нямаш ли пиано?
Докато ми го конфискуваш и него! - Тук работим! Ако обичаш!
Лео, да си вървим! - Моля!
Да вървим.
Каква наглост! Изумен съм! - И аз, господине.
Ние всички сме учудени!
Бих искала нещо по-меко. - Това е нашата колекция.
Дадох Ви и цените. Кога ще можете да решите?
Нямате ли нещо в пастелни тонове, като небесно синьо например?
Не нямаме. Нищо в небесно синьо, тъмно синьо,
светло синьо, тюркоазено или синьо-зелено, това е.
Извинете, аз просто попитах любезно
А аз Ви казвам любезно, да опитате другаде. Приятен ден.
Придружи господина до къщи. - Идвам.
Довиждане, пратете ми сметката. - Сега ще се върна.
Добре. Разбрах.
Госпожо Ди Вероли, не си отивайте. Може би, имам това, което търсите.
Нека да Ви покажа.
Това е жоржет,
креп де шин. Пипнете колко е лек, нали?
В лилаво, пада по тялото, не се мачка, божествено е.
Много ми харесва.
Вижте как подчертава цвета на косите Ви?
Колко добре изглежда!
За Вас 30% намаление. - Г-н Умберто!
Искам го за шемизета. - Премери два метра и половина.
Как е съпругът Ви?
Не е зле. - Изглеждаше добре онази вечер.
Готово.
И Вие изглеждате добре. - Да.
Направи хубав пакет.
Така, 35 лири за Вас, вместо 50.
Пакета? - Ето го.
До скоро виждане. - Бяхте много мил.
Довиждане.
Те никога не дават такива намаления в техните магазини.
Кои са те? - Ох, за Бога, ти си собственик.
Ти би могъл да го направиш на 40%, или по-добре даже на 50%.
Представи си, загубваш си ума по... - По кого?
По една предателка. - Първо: никой не си е загубил ума.
Второ: кой ти е казал, че г-жа Ди Вероли е предателка?
Ти не я ли чу? ''За шемизета е!'' Казва се блуза или работна дреха.
Между другото, всички знаят, че те са предатели.
Кой даде пари и оръжие на испанските болшевики?
Кой ти е наговорил всичките тези глупости?
Ти би трябвало да си по-добре информиран.
Не знаеш ли, че изпращат ортодоксалните на заточение?
Кои? - Ортодоксалните.
Г- це Матилде, харесва ми работата ти, но не и приказките ти.
Гледай си работата и мълчи. Ясно ли е?
Горката аз. Какво съм казала? - Млъквай! Работи и мълчи!
Хайде!
Обаче, ако аз...
Бари, Катания, Верчели, Анкона
Следвайки Олимпия, моята любима, видях цяла Италия, без Швейцария.
Олимпия защо пътува толкова много? - Заради работата си.
Работи 15 дни тук, 15 дни - там и после отначало.
И после?
После, в Чечина, един от клиентите й ми я открадна
и аз попаднах в затвора по политически причини.
Какво лошо беше направил? - Ударих мръсника,
който бил секретар на местната фашистка партия.
Бих могъл да напиша роман.
И после? - Отново ме затвориха.
Там срещнах мъже, на които се възхищавах, смели мъже.
Политици, професори, доктори.
Ще ме попитате, защо никога, нищо не научих? Имах обща идея
и продължавах да я развивам, но ме освободиха твърде скоро.
Така си останах хамалин. Ох, ох, буря в открито море.
Чакай! - Остави ме на мира!
Нека да поговорим.
Върни се при приятелите ти в Кафене Есперия!
По дяволити, в какво ме обвиняваш?
Ако имах власт, бих ги изгонил от страната,
веднага щом започнат да се държат странно.
Те защо се държаха странно? - Защото са идиоти.
Ти ги чу. - Чух ги разбира се.
Всичките тези обиди за евреите. - Те се шегуваха.
Това бяха празни приказки в кафенето.
Защо тогава започнаха, щом ме видяха?
Те не знаеха. - Какво?
Какво? - Това, че съм еврейка.
Ти защо не им каза? - Защото, няма никакво значение.
В тези дни, има. - За мен, няма!
Мисля, че има, иначе би им казал! - Сузета...
за мен, ти си като всеки друг човек.
И ти за мен си, като всички други.
Лека нощ, г-н Умберто. Лека нощ, професоре.
Какво има? - Нищо.
Моят колега, Елио Карпи
трябва да напусне училището, заради новите закони.
Днес се сбогува с нас и каза:
''На 50 години, открих, че не съм италианец''.
Ние му казахме, че ни боли заради напускането му.
Подарих му ''Илиада'' издадена през 1815г.
Защо каза ''Ах''? Какво значи ''Ах''?
Какво искаш да кажа? - Не знаеш ли? Трябва ли да питаш?
Нямаш ли лично мнение?
Трябва ли някой друг да ти каже, какво се очаква да кажеш?
Много добре! Прави, каквото правиш винаги!
Просто кажи това, което пише по вестниците. Разбра ли?
Кажи, че всичко е на ред, всичко е навреме, подходящо,
правилно, благородно, патриотично, героично, смело, съдбовно,
неизбежно, непокварено, трайно и империалистично!
Мен ли обвиняваш? - Не.
Не. Какво трябваше да направя? Да протестирам на площад Венеция?
Трябваше ли да напусна от солидарност?
И да доведа семейството си тук, за да го подпомагаш ли?
Сякаш не правиш достатъчно вече? - Аз не правя нищо.
Мария ми каза, че плащаш заема ни за къщата. Да живее семейството!
Желязното алиби на всички италианци. Надеждно, точно,
винаги на пост. Сега доволен ли си?
Какво мога да кажа? Ти каза всичко. - Да.
Ах, да! Принадлежиш към мълчаливото множество.
Когато насила те приеха в Партията, или ти подновиха ти членството,
Струваше ти се правилно.
Или, когато сложиха онези надписи: ''Тук не се говори за политика''?
Разбира се, че не! Ние говорим само за спорт!
А когато отмениха ръкуването? По-добре!
Ръкуването е нехигиенично. Разпространява болести, микроби,
туберкулоза, тифус, братство!
Да, братство! Това е шега!
Братството е забранено за Другарите. Точка! Край!
Слушай какво ще ти кажа, Умберто, само между нас двамата:
ние не сме братя, ние сме Другари.
Веднъж ми беше казал да вървя по дяволите, сега е мой ред.
Приемам това.
Може би си прав? Объркан съм.
Случва се, Умберто. Случва се.
Аз също съм объркан,
както виждаш.
Годеникът на моята братовчедка,
който работи в полицейското управление в Понте Милвио,
каза, че имат служба, където да се съобщава за евреи
използващи фалшиви имена. Още никой не е докладван.
Надявам се, че ще съобщят за много. По-лесно ще се намира работа.
Може и аз да намеря. Квалифициран съм.
Готово ли е? Закъснявам. - Ти не си квалифициран в нищо.
Ти си мързелив. Ти си безработен, защото си некадърен. Развратник.
Имаш квалификация като паразит! Никаквец!
Ах, най-сетне, едно честно мнение за мен!
Той винаги е честен с теб. Бъди откровен, ти знаеш, че го дразниш.
Той ме дразни, но аз съм джентълмен и си мълча.
Но не за дълго. Имам връзки, там горе.
Свързал съм се с когото трябва.
Ако бъда приет, нещата в тази къща ще се променят.
Да, ще се променят! Ще видите!
Пиетручо, измий си ръцете и идвай на масата.
Ватманът!
Ф5.
Шляп, във водата.
Б2.
Уцели.
Не знаеш как да го правиш. Сложи си езика между зъбите!
Откажи се.
Тя вече не ходи в Консерваторията.
Учителят, който припада, още ли й дава уроци?
Скоро не съм го виждал. Твой ред е.
Б7
Не! Какво има?
Време е за рибеното масло.
Нося ви банички. Хайде Леле, вземи си.
Отвори.
Много добре.
Защо плачеше Киарета? - Трябва да си ходи в къщи.
Тя не е ли доволна от това? - Тя не иска да си ходи.
Баничките на Криспина не са така хубави, като тези.
Не искам да си вървя.
Не искам да си вървя!
Обичам ви, всички вас. - Всички?
Как мога да се разделя с Леле?
Моля те, г-н Леоне,
нека да остана с вас! - С нас, каква глупачка.
Не можеш да останеш, разбери!
Талаш ли има в селската ти глава?
Да повторя ли? Членове на еврейската раса,
не могат да наемат на работа арийци, като слуги.
Не можем да имаме слугиня, която има друга религия.
Защо? Моя ли е вината, че съм родена християнка?
Моя ли е вината?
Прости ми Кончета, но обичам сандвичи с цикория.
Бедният ми мъж ги правеше съвсем същите.
Беше любимото му лакомство.
Чесън и червени чушки, съвсем като в рая!
Г- н Умберто.
Не искам да обиждам никого, но...
ако Дуче забранява чиновника да е християнин,
ще отида в синагогата, да стана евреин.
Сигурен съм, те ще ме приемат.
Ще те вкарат в лудницата. Не ставай глупак!
Дуче е наредил - евреите не могат да наемат християни.
А аз съм глупакът!
Виктор Емануел III, крал на Италия, император на Етиопия,
по божия милост и народна воля,
постановява: никое училище, от какъвто и да е вид и степен
не може да приема ученици от еврейската раса.
Здравей, Анджело. - Здравей.
Какво има?
''Преподавател загива при злополука''
''Проф. Елио Карпи доскоро работил във факултета на Руджеро Бонги,
е починал миналата сряда от отравяне с въглероден окис,
предизвикано от дефектна газова печка.''
Не ти ли беше приятел?
''Дефектна печка''! И таз добра!
Ако мислиш, че това е самоубийство, тогава кажи, че аз съм му помогнал.
Че е запалил печката с ''Илиада'', която аз му дадох.
Не ставай глупав. Какви ги говориш?
Всичко се подчинява на принципа на причината и следствието.
Да се тревожиш за това, което не се е случило е безсмислено.
Преди края, винаги има начало.
Казваш, че сме били приятели? Не, аз не съм му бил приятел,
ако бях, би трябвало да бъда там.
Ти винаги си имал своя гледна точка, Анджело.
но фактите са си факти. Независимо от гледната точка.
Да, смяната на гледната точка не променя нищо.
Ние или имаме кураж за убежденията си или нямаме.
Като мен? - Да.
Да, ако ти помага да се чувстваш по-интелигентен от другите,
успокоява съвестта ти и ти носи стабилни доходи.
Но тогава, ти си съгласен, хората да се самоубиват,
затова, ние бихме били по-добре без твоят вид интелигентност.
''Планината и морето стават за война,
Хубаво е да умреш, за да спасиш отечеството.
Знамето на свободата се вее на вятъра.''
Виж! По-добре той, разбираем, без оправдания,
неукротим, предвидим.
Най-после, няколко мъдри думи в тази къща.
Ти си се променил. Получаваш моята искрена похвала, Анджело.
Живеем във време на неотложни решения.
Няма място за предатели, ренегати и за...
за пацифистите.
Той казва, че трябва да почистим дома си и ние ще го направим.
Можеш да се обзаложиш на това!
Анджело, искаш ли кафе? Две кафета, Криспина.
Едно кафе.
Това е моята къща, не е кафене. - Криспина, казах ''едно кафе''.
Скъпа моя Маргарита.
Пиетручо, всички сме на масата, няма ли да дойдеш?
Какво правиш на тъмно?
Миличък.
И на мен ми е мъчно за Леле.
Може да довършите конструирането на моста следобяд
и да си направите домашните заедно, даже ако той е сменил училището.
Но защо?
В живота, мили мой
понякога се случват лоши неща.
За щастие, ние сме католици.
Имаш ли осветление? - В този дъжд ли?
Благодаря.
Хайде.
Г- н Пепино е станал такъв фин мъж, нали?
Той наистина показва от какво е направен. Прилича на граф Чано.
Виждаш ли? - Да, виждам.
Да, нямаш ли подходящи рулетки?
Решетки. Защо?
За да се вижда стоката, когато магазина е затворен.
Тогава всичко е ясно. Искаш повече, рискуваш повече.
Има наоколо безделници, минават, виждат хубава витрина...
Детски работи. - Така ли мислиш?
То е очевидно. Каквото и да е, ще направим оплакване.
Някога всички сме били деца... ''Той, който е без вина... ''.
Бих казал, това е неразрешен и мръсен случай.
Кой не е хвърлял камък по витрина?
Ето камъка. - Виждаш ли това?
Достатъчно малък, за да мине през решетката.
Защо ми го даваш? За теб това ли е доказателство?
Ние разбираме, нали?
Трамонтана, пиши: акт на вандализъм от неизвестни лица.
Аз бих написал: акт на вандализъм, от неизвестни гангстери.
В този случай, ''неизвестни извършители'', означава точно това.
Няма известни извършители, които са вандали, вярно ли е?
Те са неизвестни, точка! - Господине, не смятате ли,
че който е извършил това е гангстер?
Не се месете. Върнете се в магазина си!
Останалите, разотивайте се. Нищо не се е случило.
Хайде, вървете си. Никой не е умрял.
Трамонтана! Махни ги от тук!
Разпръснете се!
Ама, че работа имам!
Приятен ден, г-н Леоне. - Приятен ден, Умберто.
Ето. Така ли започнаха нещата във вашата страна?
Не разбирам. Защо единствения път, когато италианското правителство
уважава съюз, е когато
той е с лайна, от лайна, от лайна!
Но вие,
вие, италианците сте различни, вие не сте като тях.
Вие сте само имитация, бледа имитация.
Ако имитираш гангстер - ставаш гангстер.
Тъпак! - Ти си тъпак!
По света има повече италиански емигранти отколкото евреи.
Ето защо Италия не може да счита нашето присъствие за нелегално,
както стана в Германия.
Кажи ми, вписаха ли задна дата за жителството в паспорта ти?
Не, взеха ми разрешителното. Аз трябва да затворя магазина.
Мисля, че с малко по-голям подкуп чиновникът, който взе часовника
ще ми върне паспорта с американска виза.
С малко по-голям подкуп, а?
Да, ще замина за Америка и никога повече няма да те видя.
Почакай, само за секунда! Колко голям подкуп?
Поне 300 лири.
Ах, 300 лири!
Не се ли страхуваш, че те ще ги откраднат?
Как могат? Аз ги нямам.
Благодаря. - Това са 300 лири.
Записвам всичко, аз съм евреин, не се тревожи.
Сега отивам право при чиновника.
Ще се видим довечера, на концерта на виенските дами, в кафене Еседра.
Ще ме почерпиш един горещ шоколад. - Не, ти черпиш!
Ами, добре. - Да, добре.
Негово Превъзходителство го остави. Вече много магазини го слагат.
''ТОЗИ МАГАЗИН Е АРИЙСКИ'' Много магазини го имат.
Това не са магазините, които ми харесват. Махни този надпис!
Хайде! Никога повече не искам да го виждам!
Не Ви чух да влизате, Ваше Превъзходителство.
Ти беше много зает с писане на машина.
Това е телепатия! Вчера пристигна дрехата Ви.
Не е сега момента. Отивам да си купя бутилка вино. Довиждане.
Ваше Превъзходителство.
Той се качва на колата, за да иде до винарският магазин. За 40 м.?
Защо не ми каза, че той е точно зад мен?
Можеше да се прокашляш, да се провикнеш, да го поздравиш.
Как бих могла? Ти ми нареди, да не повишавам тон пред клиентите.
Докато се правиш на глупачка, загубихме постоянен клиент.
По твоя вина. - Сега, аз съм виновна!
Аз дори не съм си отворил устата. Всяка дума се преувеличава.
Моментно разсейване и те съсипват. Защо?
Защото искаме да бъдем германски подмазвачи.
Извинявай, но защо намеси германците?
Щом Дуче ги намесва, значи е правилно.
Смяташ ли, че това, което става на тази улица е редно?
Смяташ ли тези надписи за редни?
Правилно ли е болниците и училищата да са разделени?
Редно ли е, евреите да трябва да правят погребенията си вечер?
Не ми пука, загубата на добър клиент,
даже, това да ми струва скъпо!
Нали знаеш, какво мисля за теб и такива, като теб?
Можеш да пукнеш, да гориш в ада или нещо по-лошо, ако искаш!
Ти ме учудваш, г-н Умберто! - Аз те учудвам!
Ето, вземи си шапката, сакото, чантата и се махай!
Вместо да идваш утре на работа, иди да ме докладваш в сдружението.
Ще ми отнемат разрешителното и толкова! Хайде върви! Върви!
Това е сакото на г-н Тулио, кроячката каза...
Отидох твърде далече с продавачката. Уволних я!
Ох не, с всичките й проблеми? - Какви проблеми?
Тя издържа родителите си. Баща й играе покер.
И какво от това? - Той е пристрастен комарджия.
Да не споменавам, любовният й живот.
Влюбена е в теб г-н Умберто. Никога ли не си забелязвал?
Тя смята, че си по-хубав от Амедео Назари.
Ако знае, че съм ти казал, тя ще се самоубие.
Може би, и без това, тя ще се самоубие.
Недей така, госпожице Матилде.
Не прави сцени. - Аз ли? Аз ли правя сцени?
Г- н Умберто, добър вечер. - Здравейте.
Моля, заповядайте. - Нека да отидем в моята стая.
Днес съм щастлив. Неочаквано, татко
ме помоли да отида с него на посещение при г-н Леоне,
който страда от язва.
Моля, заповядайте.
Леоне, имаш посетител.
Добър вечер. - Добър вечер.
Каква приятна изненада! - Каква хубава къща!
Благодаря. - Моля. Как сте?
Нека да оставим любезностите. Да си говорим на ти.
Защо не? - Разбира се, щом предпочиташ!
Как си Лео? Какво те мъчи?
Киселини, спазми. Може да се наложи операция,
но твоето идване, ми отвори апетита.
Джудита, за вечеря искам сушена риба и грах.
Той винаги се шегува.
Хубаво е да запазиш дух. Благодаря, много си любезна.
Да ви предложа нещо за аперитив? - С удоволствие.
Аз също ще пийна едно-две. - Ти ще пиеш тамариндов чай.
С много лед и капка вода. - С много вода, без лед.
Брачен договор.
Не пуша.
Заповядайте. - За Бога, Джудита, прекъсваш ни!
Извинете. - Не се извинявай, той се шегува.
Наздраве!
Г- н Умберто, знаете ли какво? Нашата Сузана и вашият Паоло
вече не се срещат.
Знаехте ли, че те се срещаха преди?
Да, искам да кажа, не. Мислиш ли, че те са били...?
Вероятно, само малко сдърпване между влюбени, нали?
Не, скъсали са. - Преди се срещаха, сега вече не!
Джудита, може би, Умберто разбира за това, едва сега.
Преди се срещаха, сега вече не. Разбирам.
Оставям ви сами. Недей да пушиш!
Аз ли?
Г- жа Маргарита добре ли е? - Да, много добре.
Малко е притеснена за брат си. - Защо? Какво е направил?
Прострелял се е, в казармата, чистейки пистолета си.
Опасно ли е? - Може би.
Има опасност да си загуби крака.
Не е знаел, какво прави. Оръжието е гръмнало само и го е простреляло.
Знаеш, той е просто...
Съжалявам, извини ме!
Слушай как се смеят. - И как бърборят.
Може да се каже, че са пораснали.
Имам идея. Ще ти кажа какво мисля. - Казвай.
Те използват административни допълнения и вратички,
за да ни принудят да напуснем търговията,
а те изкупуват разрешителните ни за грошове.
Сермонета затвори, фабриката за дюшеци - също,
сега Ди Вероли затвори парфюмерийният си магазин.
Нашият граф, часовникарят, затвори.
Той замина. - За Америка ли?
За трудов лагер, на север.
Не знаех.
Къде отива г-жа Ди Вероли?
Може би на друга улица. Хайде да я намерим.
Имам една великолепна идея. - Казвай.
Уредите в магазина ми, непродадените стоки и т. н.
Ако ми предложиш добра цена, аз просто ще кажа да.
Но ако ми предложиш твърде малко, аз ще кажа не.
Това е Рим.
Може би, трябваше да остана в Милано?
Но обичам тази улица.
Аз също.
Дори ако приемеш грошове, аз ще кажа не.
Защо?
Защото магазина е твой и трябва да го запазиш.
Благодаря,
шивачо. - Няма защо,
търговецо!
Той е в добро настроение, оздравява.
Нищо му няма.
Докторът каза, че е на психическа основа, просто нерви.
Тогава, защо няма право, на аперитив или сушена риба?
За да му дадем урок.
Довиждане. - Довиждане. Благодаря.
Как ти се вижда Леле? - Добре е. Защо?
Заеква по малко, после спира.
Виждаш ли? И аз също го правя. - Да вървим. Кажи довиждане!
Довиждане.
Може ли да вляза?
Намерих това за теб, от олекотена вълна,
За изпита ти по история на архитектурата. Пробвай го!
По един нов костюм за всеки изпит? Татко, та аз имам да взимам още 15.
Ами, ще прескочим някои от тях. Пробвай го!
Искам да видя, как ти стои.
Закопчай го!
Чудесно!
Благодаря.
Как вървят нещата със Сузана?
Доволен ли си? Тя е симпатично и интелигентно момиче.
Да. Затова ми каза, да вървя по дяволите.
Защо?
Защото съм кръгъл идиот, татко.
На днешно време, много от нас сме такива.
Кой е ''тон бьо''? Защо говориш на френски?
Така Криспина няма да разбере, нито пък аз.
Брат ми, твоето жертвено агне, ще лежи 6 месеца в болницата.
Надявам се да си щастлив от това, защото на мен ми писна!
Аз винаги съм щастлив. - Нима? Сигурен ли си?
Чух те когато крещеше на горката Матилде.
Макар, че е влюбена в теб тя е от хората, които ще те предадат.
Надявам се да затворят съседния магазин. Без евреите ще има мир.
Магазинът на г-н Леоне е затворен.
Негово Превъзходителство, Кавалерът на Бонавиня го купи.
Казват, че щял да отвори магазин за бижута.
Мисля си, че моралът му, мирише като краката му.
В неделя, ще занеса Фанг да се види с Леле, в къщата на баба му.
Тя живее в гетото на Виа Дела Реджинела.
Кръстихме котето Фанг, като пантерата на Чино и Франко.
Фанг е половин мое и половин на Леле.
Винаги е едно и също.
Най-добрите хора си заминават или отиват в затвора. Господ Дуче!
''Господ Дуче''? Дуче Господ ли е? - Не. Господ, като Дуче, е ругатня.
Той има нужда от ориз и моркови веднъж в седмицата,
за дизентерията. - Разбирам.
Бабината къща е вече пълна, сега и ние ще се нанесем.
Изобщо няма място, иначе бих ви взел с мен.
Това е доказан факт, щом веднъж заедно сте пили рибено масло,
оставате приятели за цял живот.
Превод и субтитри ИВАН ЛАЛОВ